Filmen er basert på en rettssak som ble filmet, -
- kringkastet og kommentert av media verden over.
Karakterene og situasjonen i filmen er oppdiktet.
Ingen kan hevde å rekonstruere kompleksiteten i de involverte-
- og vitnenes liv der alle har sitt eget syn på begivenhetene.
I rettssaken som inspirerte filmen avbrøt aktor saken-
- etter å ha kommet fram til at anmelder manglet troverdighet.
Uansett hva som virkelig hendte kunne man ikke fastslå-
- hva som hendte på hotellrommet.
- Hvorfor tok du på deg rollen? - Fordi jeg ikke liker ham.
Jeg pleier... Jeg liker ikke skuespill.
Jeg vil kjenne noe, og jeg kjenner ikke ham.
Jeg forstår ikke hvordan man kan nyte på seks minutter.
Jeg liker ikke folk som holder på med politikk. Politikk er upålitelig.
Jeg er individualist og anarkist.
Jeg misliker folk som driver med politikk. Jeg hater dem.
- Spiller du roller du hater? - Selvsagt. Jeg foretrekker det.
Det er fordi... Man får ikke folk til å gråte ved selv å gråte.
Man kan få publikum til å gråte mens man ler innvendig.
Ok.
Francois, der er han. Vær så god og sitt.
- Sett deg. - Sett deg.
- Hvordan står det til? - Vil du ha noe å drikke?
- Vil du drikke noe? - Det trengs ikke. Takk.
Sikkert? Vil du ha en massasje?
Noen detaljer om at du vender tilbake til Frankrike.
Noen bør følge deg døgnet rundt, ikke for å overvåke, -
- men noen i bakgrunnen som ble byttet ut.
Vi har metalldetektorer på kontoret, i begge husene dine og hos Simone.
I framtiden, og det er følsomt, -
- må alle bære en legitimasjon fra oss.
Er det ikke å ta i? Syns dere ikke det?
Under omstendighetene er det rimelig.
Du skal vite at det går rykter.
Jeg må fortelle en ting til.
Rykter har alt blitt spredd innen Secret Service.
- Hvilke rykter? - Det skal ikke jeg forklare.
Vil du ha noe, så du slapper av?
En avsugning, kanskje? En tradisjonell amerikansk.
Du snakker visst godt engelsk.
En tradisjonell en. Ja, Anna er vår beste.
Alt i USA er større og bedre.
Vent, se på dette. La meg presentere Anna.
- Nei, det trengs ikke. - Den største, beste avsugningen.
Det trengs ikke. Jeg er i tjeneste.
- Jeg er her i arbeidet. - Vi arbeider jo. Jeg jobber.
Ikke vi. Det trengs ikke. Hva heter du?
- Anna. - Beklager å skuffe deg, Anna.
Min herre, takk for tilbudet. Med det sagt må jeg dessverre gå.
- Som de sier, takk. - Nei, nei, nei.
- Sitt ned en stund. - Dessverre må vi gå. Takk.
Nåvel. Det var så lite. Leve Frankrike.
- Så underlig. - Jeg vet det.
Gå til Sone A? Sone A.
Prøv å ta juvelene.
- Bra. Du vet hvordan man gjør. - Ja.
- Hjelp ham litt. Sånn ja. - Han er veldig sjenert.
Sånn ja. Bra. Gi ham balkongen.
Sånn ja. Ikke mesaninen, men balkongen.
Vis den.
Se her.
- Se. Hva er det? - Kirsebærblomster.
Advarsel, du er nær enden av rullebåndet.
- God kveld, vil du sjekke inn? - Ja.
Fint. Får jeg se legitimasjon og et kredittkort?
Fint.
- Stemmer det at du blir én natt? - Det stemmer.
- Hvordan går det, herr Devereaux? - Å, så fin du er.
- Skal du på ferie? - Litt. Jeg tar den.
- Håper at du trives. - Vil du ha hjelp med veskene?
- Hvordan har du hatt det? - Fint. Du er i fin form. Danser du?
Ja, selvsagt. Var reisen fin? Har alt gått bra?
- Flott. Hvor skal du på ferie? - Jeg skal visst til Hellas snart.
- Har du vært der? - Pass deg for grekerne.
- Vi er nesten der. - Og du tar sangtimer...
Du er godt informert. Her er rommet ditt.
Her er stuen.
Hei. Godt jobbet. Vil du bli med oss?
Jeg arbeider og siden har jeg planer.
Her er nøkkelen din. Jeg håper du vil trives.
Vi får deg til å trives. Dette er Bebe.
Å, Bebe.
- Har dere noe å drikke? - Vil du ha en drink, selvsagt.
- Champagne? - Nei, whisky.
Takk. Hei, Roxanne.
- Vær så god. - Bra. Takk.
Ja. Kom her, Roxanne.
Kom an. Du elsker det! Du elsker det!
- Si meg, hva... Hva heter du? - Simone.
Real. Hvem tilhører de? Det er en kyllingfilet.
- Hva snakker du om? - Hvor sitter den? Jaså, der er hun.
- Jeg kysser deg ikke. - Nei, ikke gjør det.
Hva er dette? Du trenger dem ikke. Vil du ha iskrem?
Ja.
- Får jeg litt? - Ja, som belønning for jobben.
Au, det gjør vondt!
- Er milkshaken klar? - Cialis, cognac og iskrem.
Ok.
- Den er sterkere enn den forrige. - Det er milkshake.
Vil du smake?
Ja.
Her, kom hit.
Hvor er skjeen?
Vil du ha mer milkshake?
Cialis er bra. Han er en ordentlig lege.
- Ja, og du er en ordentlig kokk. - Den blir sterkere, ikke slik.
Guy, Guy, Guy. Mer iskrem.
- Hallo, hold opp! - Fikk du ikke iskrem? Hvor er den?
Guy, vil du ha mer milkshake?
Dumt spørsmål. Selvsagt vil vi ha mer.
Vent, får jeg se? Dette er Ben og dette er Jerry.
Det var den jævla iskremen.
Pierre! Pierre! Se her!
Neimen, hva skjedde?
Se. Hvem vil ha kylling?
- Når skjer det? - Innen seks dager. Ring meg ellers.
Faen ta deg.
Du ser fantastisk ut.
Ok.
Ja.
- Hei. Hvordan står det til? - Hei.
- Skal vi gå til soverommet? - Ja.
- Hva heter du? Du? - Desiree.
- Elena. Jeg er fra Russland. - Russland.
- Snakker du russisk? - Nyet.
Hvordan er kvelden din, skatt?
Vakkert.
Når dere gjør det, hisser dere meg opp.
- Se hva jeg har med til deg. - Jeg vil se på dere.
- Vil du se oss sammen? - Ja.
- Hva vil du jeg skal gjøre med henne? - Sug på henne.
Langsomt, langsomt.
Ja. Det elsker du, hva?
Ta den av.
Ja.
- Liker du det? - Ja.
Oh, lala.
Ta av deg dine.
La meg se. Der.
Hardere. Si det.
- Hardere, si det. - Hardere.
Ja, du elsker det. Sug henne! Sug henne!
Ja, kom.
Var det alt? Var det alt, pappa?
Ja. Jeg er ingen ungdom lenger.
- Godt at vi er det. - Mer.
Liker du det?
Jaså, vil du ha ørefiker? Vil du gi meg ørefiker?
Sug henne.
Ja.
Herregud.
- God morgen. - Hvem var det, pappa?
Pappa?
Stuepiken. Hallo?
Hallo? Stuepiken.
Stuepiken. Hallo?
Hallo? Stue...
- Jeg... Jeg ber om unnskyldning, sir. - Ikke vær redd.
- Vet du hvem jeg er? Kom an. - Nei! Nei, sir. Vær så snill.
- Nei, vær så snill. Slutt! Nei! - Kom an.
Nei, Vær så snill! Nei! Slutt! Slutt! Vær så snill!
Nei! Nei! Nei! Nei!
Nei, vær så snill! Slutt, vær så snill!
Nei, herregud! Nei! La være!
Regningen, takk. Rom 4806.
- Takk. - Signaturen din, takk.
Ok. Ha en god dag. Ha det.
Han flyr tilbake til Paris i kveld. Han får en hektisk uke.
- Pappa. Dette er min kjæreste Josh. - Hyggelig å treffe deg, sir.
- Hvor kommer du fra? - Vestre Canada.
- De lager god kylling der. - Storfekjøtt.
- Vi har mange kyr. Alberta-biff. - Ja, så klart.
Canadisk kjøtt er fint. Ja. Det var på tide at vi møttes.
- Hva spiser du, skatt? - Noe lett. En salat.
Vet du, jeg tar... Jeg tar...
Ja, jeg tar kjøtt. Svin, har du det? Takk.
- Jeg tar kylling-cæsarsalat. - Cæsarsalat. Og du?
- Hva heter han? Josh? - Boljabes.
Hva sa han? Å, bouillabaisse.
Det er en blanding av fisk som et sexparty.
- Å, pappa. - Det er et sexparty for fisker.
Deres bouillabaisse er best, med litt hvitløk og rød majones.
Rouille kalles det.
Jeg respekterer din mening i mange spørsmål.
Når man jobber i bank, pleier folk å høre på hva man sier.
- Det er mer enn en bank. - Hvor lenge har dere kjent hverandre?
Tre måneder.
- Hvordan er knullingen? God? - Pappa.
Knullingen. Liker du å knulle datteren min?
Skatt. Alle vennene dine vet det, får jeg ikke vite da?
Får jeg ikke vite? Det er ingenting. Å knulle er naturlig. Har dere...
- Slutt. - Jeg knullet herlig hele natten.
Du må trives med en mann. Jeg vet at jeg ikke skal si ting som...
- Takk, pappa. Vi forstår. - Da så.
Pappa sa nettopp i et intervju at han er kvinnebedårer.
- Kult. - Og hvordan er knullingen?
- Det er ok. Veldig bra. - Er det herlig? Herlig.
Kjempebra, Josh. Jeg liker deg. Velkommen til familien.
For en glede.
- Hallo, John. - Hei. Hvor er sjefen?
- Hei, politiet. - Konstabel Landano.
- Detektiv Fitzgerald. - Kan vi prate her ute?
Lukk døren, takk.
- Så, hva har dere? - Hun er rystet.
Han antastet henne.
- Hvor lenge har hun arbeidet her? - Hun har arbeidet her i noen år.
Noen problemer eller klager?
Nei. Hvis hun får rydde suitene til viktige gjester, så...
Har noen rørt rommet? Godt. Ikke rør det. Ingen går inn der.
- Bill, vi må gå gjennom det. - Får jeg be dere om å være diskré?
- Vi gjør så godt vi kan. - Vi må gjøre jobben vår.
Hvordan står det til? Konstabel Landano, dette er detektiv Fitzgerald.
Vi må stille deg noen spørsmål. Bill?
Kan vi begynne med navnet ditt?
Ingen fare. Slapp av og pust. Jeg vet at det er overveldende.
En ambulanse er på vei. De skal se på deg og hjelpe deg.
Men om vi skal kunne hjelpe deg å ta dette individet, -
- må du... Vi må vite hva som skjedde.
Kan du, uten å gå inn på detaljer, beskrive hva som skjedde i dag?
Jeg skulle vaske rommet. Jeg gikk til rommet.
Jeg banket på og ropte "stuepike", men ingen svarte.
Så jeg går inn og begynner å jobbe.
Jeg gikk til stuen og ropte "stuepike" igjen uten svar.
Jeg gikk mot soverommet og ropte "stuepike".
Og en mann... En naken mann kom ut av dusjen.
Han sto der og så på meg.
Jeg ble sjokkert og så på ham.
Jeg sa: "Unnskyld, jeg kommer tilbake."
Han kommer imot meg. Han sier ingenting, men kommer nær.
Jeg sa: "Unnskyld, jeg kommer tilbake."
Han sa nei og spurte om jeg visste hvem han var.
Jeg svarte ikke, men...
Han...
Han tok hånden min...
Han begynner å dra i hånden min.
Jeg sa: "Sir, slutt. Vær så snill."
Jeg sa: "Unnskyld, jeg skal gå." Han tok hånden min.
Han vred hånda min og dro meg til seg. Jeg prøvde å komme meg løs.
Det er hotellet. Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Ja.
Ja, jeg forstår.
Vi vet at det er vanskelig. Vi setter pris på det du har gjort.
- Herr Devereaux. - Gjesten? La ham vente.
- Han har glemt telefonen sin her. - Si at han må hente den her.
Ja, herr Devereaux? De har funnet telefonen. Kan du hente den?
Kan du... Ja.
Jeg forstår. Et øyeblikk.
- Han er alt på luften. - Si at vi kan levere telefonen.
Hallo?
God dag, herr Devereaux.
Jeg glemte telefonen min på hotellet. Vaktene kommer hit med den.
Kan du... Jeg skal rett til Paris, jeg vil ikke glemme den igjen.
- I verste fall sender vi den. - Nei, de kommer hit med den.
Vi går til personalet ved utgangen.
- Unnskyld umaken. - Ingen fare.
- Er alt klart? - Ja, du kan gå om bord. Takk.
- Takk. - God tur, herr Devereaux.
Takk.
- Den har jeg hos meg. - Ok. Her er passet ditt. Takk.
Kaffe?
Bare kaffe, takk. Kaffe. Takk.
- Herr Devereaux? Kom med meg. - Ja visst.
Telefonen min. Takk.
- Har du mobiltelefonen min? - Har du passet ditt? Du må bli med.
Hvorfor?
Kom denne veien, ta det rolig. Du kan sette vesken der.
- Hendene bak ryggen, takk. - Hva er dette? Hva er dette?
Du er anholdt, sir.
Herr Devereaux, jeg er betjent Devit fra politiet.
- Hva gjelder det? - NYPD vil snakke med deg.
- Er håndjernene nødvendige? - Ja, veldig nødvendige.
- Får jeg bruke toalettet? - Er du tørst?
Får jeg bruke toalettet? Jeg har diplomatisk immunitet.
- Kan du bevise det? - Det står i mitt andre pass.
- Får jeg ringe ambassaden? - Det sto ingenting i passet hans.
Det står i et annet pass. Mitt andre pass. Et annet pass.
Jeg forstår, men det er ikke her. New York-politiet henter deg.
Da får du ringe konsulatet, akkurat som alle andre.
- Håndjernene gjør vondt. - De skal ikke være komfortable.
- Det er politiet. Du flyr ikke. - NYPD, detektiv Fitzgerald.
- Konstabel Lendano. Noen problemer? - Han må bare på do.
- Han har håndjern. - Har dere visitert ham?
- Tar du av håndjernene? - Skal vi bytte til mine?
- Ja, og ta ham til doen. - Vi får ta doble håndjern.
- Håndjernene gjør vondt. - Er det ikke slitsomt? For jævla synd.
Han hevder diplomatisk immunitet og vil ringe til konsulatet.
Han har ikke blitt forhørt. Ta ham til toalettet.
- Så kan dere ta ham herfra. - Kofferten min.
- Vi henter den senere. - Han får ikke gå alene. Vent!
Her kommer en, gutter.
- Morn. Ta ham. - Snu deg, herr Devereaux.
Får jeg ta håndjernene mine? Han har doble håndjern, den jævelen.
Jeg må ringe advokaten min. Har dere mobiltelefonen min?
- Du får ikke mobiltelefonen din. - Trenger jeg en advokat?
- Jeg vil ha mobiltelefonen min. - Den er borte. Hendene mot døren.
- Jeg må ringe advokaten min. - Det får du gjøre senere.
- Har dere mobiltelefonen min? - Du får vente på etterforskerne.
Gå inn i cella, herr Devereaux.
Herregud.
Unnskyld, jeg vil ringe advokaten min. Jeg vil ha mobiltelefonen min.
- Hva? - Jeg må ringe advokaten min.
Mobilen din er borte, politifolkene tok den.
Ja, men jeg trenger en telefon. Dere har en her.
Du får ringe. Du har god tid til å ringe på.
Jeg kjenner mine rettigheter. Jeg får en telefonsamtale.
Du skal få samtalen din, men ikke nå.
Spør sjefen din. Hvem er din overordnede?
Du prater med ham. Du får samtalen din, men ikke nå.
Hvorfor ikke? Mobilen min er borte, jeg vet det.
Men du har en telefon. Jeg vil bruke den, sir.
- Får jeg bruke den? - Vil du ringe? Du får én telefon.
- Unnskyld? - Én telefon.
Gå bort fra døren og snu deg. Hendene ut av lommene.
Snu deg, hendene ut av lommene.
Hendene ut av lommene.
- Han gjør meg forbannet. - Ikke meg.
- Kom an. Kom ut. - Nå får du ringe.
Svar på ett spørsmål. Har du polokrage eller ikke?
Forstår du?
- Glem det. - Der er telefonen.
Mine damer og herrer, jeg vil vise min takknemlighet overfor Simone-
- for hennes hengivenhet og hennes kjærlighet til staten Israel.
- Du er for snill, jeg er bare... - Og alle veldedigheter hun støtter.
Verden over.
Og den rettferdighet hun har gitt dem som ikke har en stemme.
- Hallo? - Bravo, Simone.
En modig kvinne i hele sitt liv. Skål.
- Det er Devereaux. - Jaså, hvor er han?
- Det sa han ikke. - Unnskyld meg.
- Det haster, sa han. - Jeg tar den her.
Devereaux? Rakk du ikke flyet? Hva skjer?
Hva? Hva... Hvor er du? Hva har du... Hvor... Hallo? Herregud.
- Hva skjedde? - Be George ringe ambassaden.
Be George å ringe den franske ambassaden. Han er anholdt.
Jeg vet ikke hva som har hendt. Ordne det med en gang. Takk.
Simone, er alt i orden?
- Er du ok? - Hva skjedde?
- Devereaux er pågrepet i New York. - Du mener ikke alvor.
Jo, og det er alvorlig.
Ring advokatene først og gi dem informasjonen fra George.
Finn ut hvordan vi får ham ut av arresten.
Alt og alle George trenger for å hjelpe ham i New York.
- Han burde få råtne der. - Han kan være uskyldig.
Han har ødelagt alt jeg har arbeidet for. Han stjal det i siste stund.
Han stjal det, han gjorde det.
Sett dere hvor dere vil.
Sett deg. Kom, karer.
Sett dere.
- Kjenner du igjen noen? - Ja.
- Hvilket tall? - Nummer fire.
- Hvor fra kjenner du ham igjen? - Fra hotellet.
To minutter, hør her.
Se deg for.
Devereaux! Devereaux!
Ærede dommer, aktoratet vil at den siktede nektes kausjon.
Vi får hele tiden ny informasjon om hans bakgrunn og atferd.
Blant annet rapporter om lignende atferdsmønstre som i anmeldelsen-
- ved minst en anledning. Vi trenger å verifisere opplysningene.
Får jeg spørre når forbrytelsen ble begått, og var det i USA?
Det var nok utenlands.
Bevisene er sterke og han har alle muligheter til å flykte.
Dommer, mer enn noe har Devereaux grunn til å renvaske seg.
Det kan han ikke som rømling. Både retten og alle her vet-
- at anklagede i denne bygningen som har begått verre forbrytelser-
- har blitt løslatt mot kausjon.
En som er godt stilt skal få samme muligheter som vanlige folk.
- Grunnloven gjelder alle. - Du har helt rett.
Samme regler gjelder din klient som alle som står for retten.
Men da vi fikk høre at klienten din ble anholdt på JFK Lufthavn-
- på vei om bord på et fly, ble retten urolig.
Angående å leve som rømling livet ut, han ville levd åpent.
- Som Roman Polanski. - Han har ikke noe med saken å gjøre.
Roman Polanski er uviktig her.
Mine valg er basert på fakta i denne saken.
Herr Devereaux holdes i varetekt til framstillingen.
Kausjon nektes.
Bare bli med dem. Ikke si noe til noen.
Det er ingen fare.
Få alle ut av lobbyen.
Oppfattet.
- Lukk opp døren! - Lukk opp døren!
Lukk opp døren!
Kom igjen nå. Gå, mann.
Du er ikke tøff her. Hold opp.
Har dere en celle til fyren? Noen? Kan noen si noe?
Det burde være klart. Jeg trenger en celle.
Johnson, ring og si at vi trenger en celle til ham.
Ta av ham håndjernene.
Hør her. Jeg tar av deg håndjernene. Ikke prøv på noe der oppe.
- Forstår du? Det er ikke Frankrike. - Ellers overlever du ikke her.
De jævlene der oppe liker ikke voldtektsmenn.
Snu på den.
- Ta ned hendene. - Ha hendene ved sidene.
Åpne døren for meg. Vi er på vei inn med en.
Takk.
Hva er klokken? Hva er klokken? Hva er klokken?
- Vet du hva klokken er? - Hold kjeft.
- Har du vanskelig for å stå stille? - Nei. Nei.
Kom, Devereaux. Lukk opp døren.
Devereaux.
Kom an. Se framover. Slutt med stirrekonkurransen.
Kom an. Du går for langsomt.
Jeg trenger ikke dette. Det er min siste dag.
Vi tar fingeravtrykk. Kom igjen. Still deg her. Følg med.
Lytt og følg reglene. Gi meg venstre hånd. Takk.
Du rører deg ikke, jeg flytter hånden for deg.
Takk. Hittil går det bra. Nå tar vi den. Slik er det fra nå av.
Hør på meg og følg instruksjoner. Det er nøkkelordet, instruksjoner.
Ellers overlever du ikke i fem minutter her inne.
Nå tar vi bildet ditt, herr Devereaux. Stå her.
Snu deg. Snu deg. Mot meg. Hold i den der.
Se rett fram.
Snu deg mot høyre.
Takk.
- Kom her. - Jeg trenger ikke engang...
Hold den. Kom an. Denne veien.
- Gå inn her, herr Devereaux. - Still deg bak bordet.
Vent. Følg med og hør. Vi skal visitere deg. Ta av deg frakken.
Ta den av og gi meg den. Ikke rist den, bare gi meg den.
Ta av deg skjorten.
Kle av deg. Gi meg trusene, rist dem ikke. Trusene.
Ta av deg sko og strømper. Ta dem av.
Gi meg dem.
Lukk opp munnen. Løft på tungen igjen.
Rist håret slik. Ok. Løft på armene.
Snu deg. Huka deg. Huka deg.
- Snu deg om og huk deg ned. - Slik?
Snu deg. Huk deg ned. Bøy knærne.
Bøy deg ikke framover. Bøy knærne.
- Løft på venstre fot. - Løft på venstre fot.
Og siden høyre fot. Høyre fot.
Gi meg skoene.
Ok. Kle på deg. Ta på deg klærne igjen.
Ta på deg trusene først. Ingen trusene? Gjør som du vil.
Fortsett. Kle på deg.
Ingen fare, jeg har hele dagen på meg. Ta deg god tid.
Hvilken trening det var å kle på seg igjen.
Kom. Kom.
- Hei. Robert Forhen. - Simone. Dette er advokaten min.
Hyggelig å treffe deg.
Jeg vil se der oppe først. Alene. Tusen takk.
Vi blir her nede.
STRAFFEDOMSTOL
Aktoratet vil nekte kausjon. Jeg har et forslag til retten.
Herr Devereaux går med på husarrest med fotjern.
Han betaler for overvåkning og vakter, alt retten ber om.
Herr Devereaux melder seg, han vil kjempe mot anklagene.
Uansett hva retten krever, så godtar vi det.
Jeg godkjenner kausjon med husarrest og fotjern.
Han betaler for bevæpnede vakter så tiltalte følger rettens beslutning.
Her er det.
Dette er huset.
Det er litt mørkt, men det duger nok.
Det er det man får for 60000 dollar.
Det er stort. Hva koster det?
- 60000 dollar i måneden. - I måneden?
- Sånn er det vel i USA. - Vårt lille fengsel.
Takk, Simone. Mange takk.
Takk nok en gang.
Å, for et fint kjøkken.
- Å, Simone... - "Simone" holder.
Ja, Simone. Ja.
Jeg gjorde det ikke. Nei. Jeg gjorde det ikke.
Jeg gjorde ikke det de sier, Simone.
Du må... Du må stole på meg.
Du vet hvem jeg er.
Du vet alt.
Du vet alt, og du redder meg.
- Jeg er lei for det. - Livet mitt er snudd på hodet!
- Mitt liv også. - Nei. Nei, nei, nei. Det er ikke sant.
Livet ditt har vært på hodet siden dagen du ble født.
Jeg prøvde. Gud vet at jeg prøvde. I årevis.
- Å gjøre en mann av deg. Vet du hva... - Jeg vet hva en mann er.
- Jeg gjorde ikke... - Du vet ikke hva en mann er!
En mann tenker på konsekvenser og beskytter kona si!
Han følger ikke kukken sin inn i hver mørk bakgate og hore han møter.
- Sånn er det. Helvete. - Jeg gjorde det ikke.
Hvilken del av det gjorde du ikke? Det spiller ingen rolle.
Glem det. Ikke svar. Det viktige er at du ikke vet hva sannheten er!
Sannheten vet jeg. Jeg gjorde det ikke. Det er sannheten.
Devereaux. Hold opp, for en gangs skyld.
Hva som en hendte...
...så er det en katastrofe!
Det er det som skjedde. En katastrofe.
Alt jeg har arbeidet for... Alt jeg har arbeidet for er...
Det er borte.
Jeg vet ikke om jeg vil bli president.
- Jeg må ha et glass vann. - Jeg har ødelagt mitt liv også.
Du vet at jeg er sexavhengig! Du vil ikke knulle!
Det vet du. Det er lett å si: "Jeg vil ikke at du skal rømme."
Du kjenner til livet mitt.
De kjørte meg. Jeg knullet ikke stuepiken, men de kjørte meg.
Jeg visste at dette ville skje, men ikke hva jeg skulle gjøre med det.
Jeg prøvde alt.
Jeg lirket med deg, jeg truet deg og jeg gråt.
Jeg prøvde å forstå deg.
- Det gjorde du ikke. - Jeg prøvde å forstå deg.
Se, hvor det har ført meg. I morges overførte jeg 1 million dollar...
...for å få deg ut av fengsel! - Du tenker alltid bare på penger.
Vet du hva? Vi var nødt til å ta oss ut av den situasjonen.
- Hvilken situasjon? - Denne jævla situasjonen!
Hva skal jeg si til folk? "Unnskyld, alle sammen."
"Jeg må chartre et fly" -
- "og få Frankrikes framtidige president ut av fengsel"?
Intervjuet du fangene? De kan ville sitte i regjeringen.
Herregud. Tenk om vi alt...
Hadde vi kunngjort ditt kandidatur og dette...
Jeg fikk ingen avsugning. De prøvde å ta meg.
- Hvem prøver jeg å lure? Alle vet. - Jeg sverger at de lurte meg.
- Hele jævla Paris vet. - Alle vet hva du vil gjøre med meg.
- Er det det du vil prate om? - Nei. De vet alt om foreldrene dine.
Devereaux. Vi prater om hva du gjorde. Du har alltid gjort noe.
Jeg gjorde ikke det de sier. Det gjorde jeg ikke.
Jeg gjorde det ikke!
- Knullet du damen? - Nei, jeg runket på henne.
Nei, det stemmer. Politiet sa at du hadde fått en avsugning.
Nei, jeg runket bare på munnen hennes. Det var alt.
- Det er min sykdom. - Det begynner å bli min også.
Jeg trenger litt fred og ro.
- Du får masse fred og ro. - Jeg blir ikke rolig uten deg.
Du ber meg alltid om tilgivelse og jeg kan ikke gi den.
- Du hjelper meg alltid! - Jeg har hjulpet og elsket deg.
Vær så snill, Simone, jeg er så lei for det. Vær så snill. Tro meg.
Takk for alt. Vær så snill, Simone.
Ikke takk meg. Jeg kan ikke tilgi dette. Jeg kan ikke tilgi mer.
Jeg trenger deg. Jeg trenger huden din. Det er derfor jeg blir.
Slutt å gjøre det menn gjør. De rører ved en og man kjenner deres duft, -
- man ser og hører deres stemme og så er man fengslet igjen.
Jeg trenger et glass rødt. Jeg vil ha et glass vin. Noe må det være.
Bygningsarbeiderne var her i morges. Noe må det... Det fins bare vann.
Liker du stedet? Liker du huset? Jeg satte opp bildene der.
Men dette huset trenger kanskje mer moderne kunst.
De hadde grusomme malerier her som jeg fikk fjernet.
Nei, bli der.
Enestående. Dette bildet er utrolig.
- Kjenner du til hans arbeid? - Hva er det? Herr Devereaux?
- Ja, kan du presentere meg? - Selvsagt.
Mannen. Tror du at hun er gift? Ansiktet er...
- God dag, herr Devereaux. - Michel, hvordan står det til?
- La meg presentere min datter? - Nydelig. Marie?
- Hva jobber Marie med? - Jeg studerer juss på tredje året.
Tredje året? Fantastisk.
- Liker du utstillingen? - Ja, ikke dårlig. Den viser Afrika.
- Hva vil du bli? - Advokat.
Er du stolt av... Er det unge kunstnere fra Sarcelles?
Ja, men man må fatte... Unnskyld.
- Man må forstå... - Fotograferer du også?
Jeg skulle gjerne ville, men juss-studiene tar all min tid.
- Hvor gammel er du? - Unnskyld, jeg blir overveldet.
- Du er veldig vakker. - Takk.
- Vi kan kanskje ses senere. - Ja visst.
- Så fint. - Du skal få nummeret mitt.
Ha det.
- Hva syns du om ham? - Ja, han var interessant.
Hva ville du gjøre? Hvor ville du jobbe?
Den internasjonale straffedomstolen.
- Da får du treffe ekte mordere. - Ja.
- Jeg får tiltale dem. - Hvorfor det? For rettferdigheten?
- Hvem treffer du, bortsett fra kona? - Veldig få. Jobben er krevende.
- Jeg tror deg ikke. - Jeg har færre affærer enn folk tror.
Det har jeg ikke noe imot. Kvinnebedårere er vel opphissende?
- Og intelligente menn. - Hva av dem er mest opphissende?
Flinke menn som du.
- Liker du jentene du ligger med? - Nei.
De har ikke din ungdom, skjønnhet og intelligens.
Vet du, jeg pleide å like... Hva skal jeg si? Tøyter. Horer.
Jeg blir ikke kvitt det ryktet, men med deg... Forstår du?
- Jeg gikk på et katolsk internat. - Nå blir jeg enda kåtere.
Kom hit, søta.
Det er bra. Lærte nonnene deg det?
- De er flink. - Ja, de hadde sånne timer hele tiden.
Det fantes mange erotiske bøker på 1700-tallet skrevet av nonner.
Selvsagt. De elsket sex. De fleste nonner tok på seg habitten...
...fordi familien sendte dem i kloster.
For at de hadde begått hor.
De kommer til å sende deg i kloster også.
Du er så vakker, lille venn.
Hvordan ligger vi an?
I beste tilfelle mistros vitnet og saken avvises.
Og i verste fall?
I verste fall dømmes han og får 20 år i fengsel for voldtekt.
Hva kan dere gjøre for oss?
Vi legger opp et veldig aggressivt forsvar foran rettssaken.
Simone, saken prøves på to steder.
Det prøves i retten og hos allmennheten. Du må støtte ham.
- Jeg støtter ham 100%. - Du er i de beste hender.
Slapp av.
Jeg har gjort dette før. Det er ikke virkeligheten.
Det er teater. Du må spille en rolle. Vær ved hans side.
Juryen tror ikke at han er et monster om du står ved hans side.
- Men søksmålet blir ført? - Ja, selvsagt.
I søksmålet kan vi bli saksøkt for millioner.
Hva sa advokatene?
Hva?
- Hva sa advokatene... - De pratet om forbrytelsene dine.
Hva er jeg skyldig i? Er det en forbrytelse å ville føle meg ung?
Er du sint for at jeg ikke var din perfekte nikkedukke?
Ikke noe er nok for deg. Du forvrenger virkeligheten til å passe deg.
Det er et familietrekk. Det er et familietrekk.
Alle vet hva familien din gjorde.
Alle vet, hele Paris vet hva de gjorde under krigen.
- Ditt ansikt er verre enn fars rumpe. - Faren din.
Ingen blomster skjuler stanken fra graven hans.
Hei! Jeg trenger ikke pengene dine.
Du er en idiot!
1945, et godt år! Et svært godt år!
Jøss. Jeg trenger ikke penger dine!
- Takk, herr Devereaux. - Et løfte er et løfte.
Jeg lovte deg et intervju. Bare det ikke blir for personlig.
Er det ditt kontor? Kan vi ikke ta det der inne?
- Nei, det går mye folk her. - Som du vil.
- Takk for intervjuet. - Her er det. Sett deg der borte.
Jeg hviler her inne, men jeg har det til intervjuer også.
Hva vil du vite?
Jeg leste boken din, den er god. For en ordkunstner.
Har du lest den? Så vennlig. Det gleder meg.
Jeg vil ikke ta opp for mye av din tid.
Fortell hvordan du ble kvitt Jean Claude Méry-båndet.
- Det er det jeg lurer på. - Jeg så det aldri.
Så du det ikke? Jeg forstår ikke, du sa at du hadde sett det.
- Men om du ikke har sett det... - Du er så vakker. Du har...
Nei, nei, nei. Du er så vakker. Vet du at din...
- Hvis du ikke har sett... - Vent. Jeg kjenner moren din godt.
- Takk... - Jeg kjenner moren din godt.
Hun fortalte om deg da du var barn. Du er velutdannet.
- Hvorfor prater du om moren min? - Fordi jeg kjenner henne.
Du er gal! Jeg drar ikke opp trøyen for deg, din gærning!
Hold opp!
Nei! Du får ikke gjøre det! Nei!
Nei!
Nei! Nei!
Hold opp!
Nei! Hjelp!
Du gjør ikke det! Nei!
Nei! Nei! Ikke jeg! Ikke jeg!
Far...
Unnskyld.
Det ordner seg. Det blir ikke lett, men det ordner seg.
- Hvordan håndterer Josh dette? - Bra, men ikke foreldrene hans.
- Har de noensinne vært lykkelige? - Jeg aner ikke.
De var glade deres sønn var sammen med datteren til en viktig person.
De skal kanskje være glade for at han gifter seg med deg.
Jeg hadde giftet meg med deg, tross at faren din var en drittsekk.
Det er fint, men du vet at det ikke fungerer sånn.
- Og Simone? - Veldig sint.
Hun har aldri hatt noen sans for humor.
- Jeg burde ikke le av dette. - Er det ikke morsomt?
Hun burde akseptere deg som Josh aksepterer meg. Hun kjente deg.
Hva skal du gjøre?
- Når de spør om bind for øynene? - Hold opp, pappa.
Jeg burde ha hjulpet deg å slutte.
Jeg ville ikke. Rettelse. Jeg vil ikke.
De kan dra til helvete, alle sammen!
Fortell hva problemene dine er.
Leser du ikke aviser og ser på TV? Internett, da?
La meg se. Karrieren min er over, kona vil forlate meg.
Venninnene mine har forlatt meg.
Ingen svarer når jeg ringer.
- Utover det er alt bra. - Hvordan føles det for deg?
Jeg tror at alt er min feil.
Det er en beskrivelse. Hva føler du?
Jeg føler... Jeg føler ingenting.
Hva føler du om livet ditt?
Livet mitt? Jeg føler ingenting om livet mitt.
Hva føler du om denne situasjonen, denne katastrofen?
Det er ingen katastrofe, det har hendt.
Det er en intellektualisering, en rasjonalisering.
Hva føler du inni deg?
Jeg beklager, men ingenting. Ingen skyld. Jeg driter i dem.
Du og jeg, da? Tror du at jeg kan hjelpe deg?
Nei, jeg tror ikke det.
Ingen kan redde andre.
Vet du hvorfor, doktor? Vet du det?
Fordi ingen vil bli reddet.
Det er den ironi som jeg innså først nylig.
Jeg innså det nylig: Ingen vil bli reddet. Ingen.
Det er min feil. Akkurat som alle andre.
Jeg har blitt hjernevasket fra barndommen av. Av foreldrene mine.
Av lærere. Av lærere og overordnede.
Fra vuggen til graven.
Godt jeg ikke er kristen.
Jeg sier det sånn: Når jeg dør-
- kommer jeg til å slikke Guds rumpe for evig.
Jeg har funnet min gud. Du.
Min første gud? Nei.
Jeg fant den ikke i kirken, men i klasserommet.
Det var idealisme. For en storslagen gud. Å tro at alt skal ordne seg.
Jeg var i utdannelsens tempel.
Først som student, siden som lærer.
Jeg lot det hellige lyset omslutte meg.
Urettferdighet? Vi hadde rettet opp alle uretter.
Verdenshunger? Alle kunne spise seg mette.
Fattigdom? Et fjernt minne som var vanskelig å tro hadde eksistert.
Rikdommene skulle fordeles.
Hver og en skulle få det de trengte.
Det var først i Verdensbanken at verdens enorme patos-
- og menneskets enorme lidelse viste alle sine grusomme skikkelser.
Langsomt. En dag om gangen.
Nei. Ett minutt om gangen.
Jeg innså det meningsløse i å kjempe imot den enorme tsunami-
- av problemer som vi står overfor.
Ting forandres ikke. De sultne kommer til å dø.
De syke? De dør også.
Fattigdom? Det er en god forretning.
Visse menn er trygge i sine begrensninger.
Jeg overveldes av den innsikten.
Nei, jeg kan ikke komme tilbake til min lykkelige ungdom.
Hva sa legen?
Han sa at alt var mors feil.
Mener du alvor?
Han spiste lunsj med moren og istedenfor å be om smøret sa han:
"Din jævla hurpe, du har ødelagt livet mitt."
Nok en gang fulgte jeg ordren din i dag. Det var ydmykende.
Foran den jævla hjernekrymperen!
Og hvorfor? Hvorfor?
Han ba meg forandre meg.
Jeg må si noe til deg: Dra til helvete.
I stedet må jeg stå opp klokken sju.
For å prate med en dum ordvrenger.
Pedant, innskrenket og kortsiktig-
- som vil få meg til å følge strømmen.
Jeg faller ikke inn i rekkene. Det plager meg. Jeg fikk ikke si nei.
Vet du hva du har gjort med årene? Litt om gangen, bit for bit?
Du har klart å få meg til å hate meg selv.
Forstår du? Du har lykkes.
Statsadvokater Vance har sviktet en uskyldig kvinne-
- og nektet en uskyldig kvinne rettferdighet i en voldtektssak.
Dermed har han også sviktet-
- andre kvinner som blir voldtatt eller antastet.
Hold opp, for faen.
- Er det mer kaffe? - Spør husholdersken.
- Ser du? - Hva skal jeg se?
Sannheten har vunnet.
- Jaså, er det det som har hendt? - Ja, trenger du mer bevis enn det?
Den jævelen feilet.
Hva? Vi vant, skatt.
Devereaux. Vet du hva sannheten er?
Dette er sannheten.
- Jeg legger den i håndvesken. - Så...
Hvem bestakk du med sannheten din?
Jeg er intellektuell.
En naiv professor. Det innrømmer jeg.
Jeg vet ikke hvordan det er å ha en milliard dollar.
Det er som å forsøke å forstå universets størrelse.
Jeg kan ikke.
Men du forstår hva penger virkelig betyr!
Hva penger betyr. Makten.
Så spørsmålet er enkelt: Hvem bestakk du?
Skal jeg innrømme å ha hindret rettferdigheten?
Du som ikke kan tie stille? Det er nesten morsomt.
Vi kan havne for retten sammen. Lærte du ikke noe av din første kone?
Fra din kone og venninnene dine, at en elsker kan bli en fiende.
Jeg bestakk ingen. Er det forstått, din jævel?
Du er skuffet over at jeg ikke havner i fengsel. Jeg forstår.
- Jeg er skuffet. - At jeg ikke åker inn.
Stille! Jeg er skuffet over at du bare tenker på deg selv.
Dette er over for deg, men jeg da? Hvordan påvirker det planene mine?
Jeg glemte dine planer om å bli president. At jeg skulle bli det.
Det glemte jeg. Du er sint over at jeg ikke havnet i fengsel.
Nei, det er jeg ikke. Det kunne vært bra for deg å sitte inne litt.
Å tenke på andre litt. På deg selv og hva du har gjort.
Det hadde kanskje vært bra for deg. Litt som verneplikten.
Det er bra for menn iblant. Litt disiplin, for helvete!
Jeg har disiplin. Det spiller ingen rolle, du kjenner mine feil.
- Jeg vet det. - Det holder. Jeg orker ikke mer.
Du er som et barn! "Å, jeg er en martyr. Herregud."
Helvete! Vi har vært gifte i 20 år!
- Du var lykkelig gift med meg. - Det var alt jeg ville.
Jeg ville at det skulle varte livet ut! Men du var en slask!
- Du skjemmer meg ut. - Du vil ha meg som president.
Mine planer? Jeg ville ikke bli president. Jeg støttet deg.
Du skulle bli president. Du hadde alt. Du kunne forandret Frankrike.
- Jeg er ikke kapabel. - Talentet ditt skylte over på meg!
- Du ga meg baller. - Jeg kan ikke bli president.
- Akkurat. - Jeg vil ikke bli president.
- Jeg vet det. - Jeg skylder ikke noen noe.
- Jeg vet det, du vil være fri.
Devereaux er fri. Så at du kan løpe omkring.
En sommerfugl, skal jeg kalle deg det? Ditt nye navn, frøken Sommerfugl.
Hva skal du gjøre i Paris? Du er...
Jeg er monsteret og du reddet monsteret.
Du vil vel skille deg?
Jeg tenker at vi drar tilbake til Paris etter all tid.
Og så holder vi masken.
Strålende.
- Strålende. Så jeg kan byttes ut? - Om du kan byttes ut?
Du kan byttes ut fordi du oppfører deg som du gjør!
Det er så mye jeg kunne sagt til deg.
Men du har slitt meg ut.
Kjærlighetens motsetning er ikke hat, det er likegyldighet-
- og du har fått meg...
...dit. Du har fått meg dit. - Godt formulert. Virkelig.
Men det jeg kan si er...
Så mye har blitt gjort for din skyld.
Og du satte ikke pris på det.
Fruen sa at du ville ha kaffe.
Jaså... Hva heter du?
- Jeg heter Marta. - Jeg glemmer alltid. Marta er...
- Du er vakker. Er du gift? - Nei.
- Bra. Vil du ha barn? - En dag.
Gi meg hånden din.
Har du en kjæreste?
Går du ut og danser?
Det er ikke for mye å gjøre? Trives du her?
- Ja. - Hva syns du om fruen?
- Jeg liker fruen. - Hun er rik. Hva syns du om meg?
- Du er også snill. - Takk. Det setter jeg pris på. Takk.